Добро утро, татко!
Добро утро, Мадока.
Мама къде е?
Още спи. Идете с Тацуя да я събудите.
Добре!
Мамо! Мамо!
Ставай! Ставай!
Ставай, мамо! Мамо!
Време е за ставане!
Мама се събуди.
Е, какво става?
Тайният обожател на Хитоми пак ѝ прати писмо.
Да си гледа работата, щом не смее да ѝ го каже в очите.
Какво става с Кадзуко?
Изглежда щастлива с новия си приятел.
Все за него ни разказва в часовете.
Щели да празнуват три месеца заедно.
Нека, ще видим.
Сега са на важен кръстопът.
Така ли?
Некачествените връзки обикновено не траят дълго.
Раздялата е или на третия месец, или след година.
Чудо и приказ!
Коя панделка да си сложа?
Но така ще привличам много внимание. - Нали това е целта?
Тайната на всяка жена е в красотата ѝ.
Добре е, нали?
Ще вземеш дъха на тайните си обожатели.
Нямам тайни обожатели...
Е, дръж се така, сякаш имаш.
Това е тайната на успеха.
За малко!
Сега си я изяж.
Искаш ли още кафе?
Не.
Хайде! Аз тръгвам.
Чао-чао!
И ти побързай, Мадока.
О, да!
До после!
Чао!
Чао-чао!
Не мога да направя първата стъпка напред,
伝え合った心の温度を
tsutaeatta kokoro no ondo wo
без да усетя топлината на твоето сърце.
そっと大事そうに抱え歩いていた
sotto daiji sou ni kakae aruite ita
Но някъде сред нечутите молитви
答えのない願いの中で
kotae no nai negai no naka de
са думите, които ще претворят бъдещето.
言葉は未来変えて
kotoba wa mirai kaete
Още съм далеч от целта, онази детска мечта,
幼い頃ずっと夢に見ていた私にはまだ
osanai koro zutto yume ni miteita watashi ni wa mada
но сега ти си до мен
遠いけど君がいれば
tooi kedo kimi ga ireba
и това ми дава нови сили
少しは強くなれる気がして
sukoshi wa tsuyoku nareru ki ga shite
да взема бъдещето в свои ръце.
明日の色を重ね塗った
asu no iro wo kasane nutta
С пожеланата надежда
呼んだ希望辿って
yonda kibou tadotte
ще прекосим застоя на света.
止めた世界を超えた
tometa sekai wo koeta
И сърцата ни ще останат заедно, все така силни.
諦めない想いいつしか心繋げた
akiramenai omoi itsushika kokoro tsunageta
Дори през сълзи, пак ще посрещнем утрото с усмивка.
泣いていたって笑って明日迎えに行こう
naitetatte waratte ashita mukae ni yukou
И двете ни боли от клетвата, която дадох,
決めた誓い辛くて倒れても
kimeta chikai tsurakute taoretemo
но го направих, за да мога да те закрилям.
君のココロを守るため
kimi no kokoro wo mamoru tame
И сега просто ще бъда до теб.
君の側にいよう
kimi no soba ni iyou
PUELLA MAGI MADOKA MAGICA
Магьосницата
Мадока Магика
★
Началото
Добро утро!
Добро утро.
Много се бавиш, Мадока!
О, какви сладки панделки.
Мислиш ли? Дали не прекалих?
Изглеждаш чудесно.
Мама каза, че не ти трябва момче, което не смее да ти проговори.
Майка ти е толкова готина, Мадока!
Такава красавица, пък и бизнесдама.
Но аз не мога просто така да му откажа.
Да ти имам проблемите!
Колко ли е хубаво да имаш тайни обожатели и любовни писма!
Значи искаш да станеш красавица като Хитоми?
И си решила да започнеш със сладки панделки!
Не е вярно! Мама ме накара...
Значи от нея си изкопчила тайната на успелите момичета!
Готова си на всичко, нали? Сега ще ти покажа...
Колко си сладка!
Но няма да си те дам на момчетата!
Ти си само моя, Мадока!
Деца, днес ще говорим за нещо много важно.
Слушайте внимателно.
Сутрин бъркани яйца ли се ядат, или на очи?!
Как мислиш ти, Накадзава?!
Какво?! Ами...
Предполагам, че няма значение.
Правилно!
Няма никакво значение.
Урокът е, че никога не бива да съдите една жена по яйцата, които пържи!
Затова, момичета,
не ходете с момчета, които настояват за яйца на очи.
Явно не се е получило.
Нали...
А вие, момчета,
се научете, че не бива да се цупите за едни яйца.
Та след като изяснихме важното, нека посрещнем новата ви съученичка!
Това ли беше по-важното?!
Заповядай, Акеми!
Каква дълга коса!
Каква красавица само.
Ще ни се представиш ли с няколко думи?
Аз съм Хомура Акеми. Приятно ми е.
Да, продължавай.
Xomypa AkeMu
Xomypa AkeMuu
Е, Акеми...
От кое училище идваш?
В какви клубове си участвала?
Може би спортни? Или музикални?
Имаш много красива коса.
Какъв шампоан ползваш?
Много необичайно момиче, не мислите ли?
Мадока, да не би да я познаваш?
Стори ми се, че все гледаше теб.
Не, не знам...
Прощавайте.
Днес много се натоварих.
Не се чувствам добре.
Може ли да ида до сестрата?
О, нека те заведа тогава.
И аз ще дойда.
Не, няма нужда.
Ще помоля отговорника.
Мадока Канаме.
Ти си отговорникът на класа, нали?
Ами, аз...
Ще дойдеш ли с мен?
До сестрата.
Ами, ти...
Откъде знаеш, че аз съм отговорник...
Госпожица Саотоме ми каза.
О, разбира се.
Ами, кабинетът на сестрата е...
Насам, нали?
Всъщност да.
Но ти сякаш...
Сякаш вече си идвала тук...
Акеми?
Можеш да ме наричаш Хомура.
Хомура...?
Да?
О, ами...
Много странно име имаш!
Не, нямах предвид в лошия смисъл.
Всъщност е интересно...
Мадока Канаме.
Обичаш ли живота, който живееш?
Семейството си, приятелите си?
Аз... Да, обичам ги.
И семейството ми, и приятелите ми...
Скъпи са ми и много ги обичам!
Наистина?
Наистина! Защо бих излъгала?
Добре.
Ако наистина е така,
моля те, не се променяй.
Иначе ще изгубиш всичко.
Остани такава, каквато си, Мадока Канаме.
Винаги бъди себе си.
Сериозно ли?
Нищо не разбрах...
Нямаше как да е толкова умна и красива и нещо да не ѝ е наред.
Дали пък не си вярва?
Сигурно така обича да привлича внимание!
Мадока, сигурна ли си, че не я познаваш?
Не би трябвало, но...
Как така?
Без да искаш ли я познаваш?
Ами...
Снощи я видях в съня си...
Май.
Супер! Сега и ти се вживя!
Недей така! Вече се тревожа...
Ами, не виждаш ли?
Познавате се от минал живот и сега съдбата ви среща отново!
Какъв сън си сънувала снощи?
Ами... Всъщност вече не помня.
Но помня, че беше странен сън.
Може би всъщност си я виждала някъде преди.
Може и да не помниш, но лицето ѝ се е запечатало в подсъзнанието ти.
И затова си я сънувала.
Що за случайност би било това?
Да...
О, стана късно.
Съжалявам, трябва да тръгвам.
Днес си на пиано, нали? Или на танци?
На чайна церемония.
Макар че скоро са изпитите.
Докога ли ще трябва да ходя?
Радвам се, че не съм от богато семейство.
Да тръгваме и ние.
Имаш ли против да се отбием през аудиотеката?
Не. Пак ли за Камиджо?
Може би.
Е, до утре.
Чао-чао!
До утре!
Помогни ми...
Помогни ми... Мадока...
Моля те... Помогни ми!
Кой си ти? Къде си?
Помогни ми...
Етажът е затворен за п
Къде си?
Кой си ти?
Спаси ме...
Ти ли си?
Спаси... ме...
Хомура...?
Стой далеч от него.
Но... той е ранен!
Не! Не го наранявай!
Не се меси.
Но той ме повика!
Чух го! Викаше за помощ!
Така ли?
Мадока! Насам!
Саяка!
Точно сега ли?
Какво я е прихванало?! В какъв филм се е вживяла?
Това пък какво е?
Не е играчка, нали? Живо ли е?
Не знам.
Нищо не знам. Но трябва да го спасим!
Къде отиде вратата? Къде сме?
Тук има нещо странно.
Пътят не спира да се променя!
Какво става тук?!
Там има нещо!
Това е някаква шега.
Сънувам кошмар, нали?
Нали?! Мадока!
Какво...
Бяхте на косъм.
Но всичко вече е наред.
О, спасили сте Куб-А.
Благодаря ви! Той ми е много скъп.
Той ме повика.
Чух го в ума си.
Разбирам.
Тази униформа...
Явно с вас сме съученици.
В осми клас ли сте?
Ти...
О, да. Още не съм се представила.
Но преди това...
Нямате против да довърша тук, нали?
Невероятно...
Върнахме се...
Вещицата избяга.
Ако я искаш, по-добре тръгвай. Тази ти я давам.
Имам друга работа тук.
Явно не разбираш от намек. Ще затворя очи за това, което направи.
Така и двете ще си спестим неприятности.
Благодаря ти, Мами!
Задължен съм ти.
Благодари на тях.
Аз просто бях наблизо.
Благодаря ви!
Аз съм Куб-А.
Ти ме повика, нали?
Да, Мадока Канаме.
И ти, Саяка Мики.
Откъде знаеш как се казваме?
Тук съм, защото имам молба към вас.
Каква молба?
Искам да сключите пакт с мен и да станете Магьосници!
Аз съм Мами Томое.
Ваша съученичка от гимназия „Митакихара“.
И момиче, сключило пакт с Куб-А,
Магьосница!
Каква красива стая!
Живея сама, така че се чувствайте като у дома си.
Макар че не знам какво да ви предложа...
О, Мами! Толкова е вкусно!
Не е за вярване!
Благодаря.
Куб-А ви е избрал и вече сте част от нас.
Затова е редно да изясним някои неща.
Питай ни каквото искаш.
Саяка, обратното...
Колко красиво!
Това е Душевен кристал.
Той е плодът на пакта между Куб-А и неговата избраница.
Източник на магия и доказателство, че сме Магьосници.
А този пакт?
Ще сбъдна едно ваше желание. Каквото и да е!
Наистина?!
Желание ли?
Да, каквото и да е.
Мога да сбъдна и невъзможното.
Ами безчетни богатства?
Или вечна младост?
Или пък цяла стая с храна?
За последното не съм сигурна...
В замяна получавате Душевен кристал.
С него се задължавате да се биете с Вещици.
Вещици ли?
Какво е Вещица?
Не е ли същото като Магьосница?
Ако Магьосниците се раждат от желания,
то Вещиците се раждат от проклятия.
Магьосниците носят щастие, а Вещиците - скръб.
И се възползват от това, че хората не ги виждат.
Притеснения, съмнения.
Гняв и омраза.
Те посаждат цветята на разрухата.
Много от загадъчните убийства и самоубийства са дело на Вещици.
Посаждат невидимия си мрак у хората и го оставят да ги превземе.
Щом са толкова опасни, защо никой не знае за тях?
Вещиците се крият дълбоко в своите Лабиринти.
В един такъв Лабиринт се изгубихте днес.
Те също са много опасни.
Малцина оцеляват веднъж щом попаднат вътре.
И ти се биеш с такива чудовища?
Да, с цената на живота си.
Затова помислете добре, преди да станете Магьосници.
Куб-А ви е избрал и имате възможността да сбъднете едно желание.
Но помнете, че то струва живота ви.
Как да избера...
Да идем заедно на лов на Вещици, за да можете да прецените.
Сами ще видите какво е да се биеш с Вещица.
А после ще помислите и ще решите
дали има нещо, за което си струва да изложите живота си на такава опасност.
Заповядай.
Благодаря! Толкова са редки. Не знам как ги намираш!
Просто имам късмет.
Този цигулар прави невероятни интерпретации. Искаш ли да чуеш?
Ако нямаш против...
Искаше ми се да го пусна по-силно, но все пак сме в болница.
Мадока...
Ти измисли ли си желание?
Не...
Ти?
Нищо не мога да измисля.
А ми хрумнаха всевъзможни неща.
Сещам се за много неща, които бих искала,
но никое не си струва опасността.
Все пак рискувам живота си.
Да...
Колко странно. Повечето момичета приемат веднага.
Може би с теб просто сме глупави.
Мислиш ли?
Да. Две щастливи глупачки...
Но е разбираемо.
По света сигурно има безброй много хора,
които на драго сърце биха дали живота си за такава възможност.
Ние просто няма какво да искаме, защото не знаем какво е да страдаш.
Но честно ли е?
Много хора биха дали всичко, за да са на наше място.
Саяка...
Не се тревожете.
Пак ли ще ни нападнеш?
Не, нямам такова намерение.
Исках да го убия, преди да замеси Мадока Канаме,
но вече е късно за това.
Е?
Ще станеш ли Магьосница?
Аз...
Теб това какво те засяга?
Помниш ли още думите ми?
Да...
Добре тогава. Имам надеждата, че няма да ги забравиш.
Хомура...!
Ти...
Ти какво си пожела, за да станеш Магьосница?
Добре.
Това е първият ви урок по магьосничество.
Готови ли сте?
Не знам дали съм достатъчно готова,
но взех това!
Все пак ни е нужно някакво оръжие.
Е, радвам се, че идваш с такава нагласа.
Ами ти, Мадока? Взе ли си нещо?
Ами... Аз...
Мислех си, че ще ни трябват някакви костюми...
Поне имаш ентусиазъм!
Е, моите идеи направо бледнеят пред твоите!
Това са остатъци от магията на вчерашната Вещица.
Лов на Вещици се прави с обикаляне.
Душевният ви кристал ще открие следите на Вещицата.
Представях си го по-вълнуващо.
Мами...
Имаш ли поне някаква представа къде може да е Вещицата?
На пътните злополуки често има следи от проклятия.
Затова най-често проверявам улиците с натоварено движение.
После тихите места, които привличат самоубийци.
След това болниците, най-неприятното място.
Не искате да виждате как източват малкото останали сили
на вече умиращи хора.
Наблизо има силна магия.
Някъде тук е.
Няма съмнение.
Тук е!
Мами, там!
Целувката на Вещица...
Както предполагах.
Тя...
Добре е. Просто е в безсъзнание.
Да вървим!
Този път няма да избягаш.
Невероятно!
Не е нещо особено, но поне знам, че можеш да се пазиш.
Стойте близо до мен.
Добре!
Не!
Далеч от мен!
Е?
Страх ли ви е?
Как пък не!
Страх ме е...
Но...
Давайте! Дъното на Лабиринта е близо!
Вижте.
Това е Вещица.
Отвратително е...
С това ли трябва да се бием?
Всичко ще е наред.
Сега ще я довърша.
Отдръпнете се.
Мами!
Добре съм.
Нали трябва да ви покажа как се прави!
На косъм!
Tiro Finale!
Довършващ удар!
Тя я победи...
Страхотно!
Това е Цвете на скръбта. Яйцето на една Вещица.
Яйце ли...?
Ако имате късмет, ще намерите такова след битка.
В това си състояние не са опасни.
Всъщност са много полезни.
Цветът на моя Кристал е по-тъмен, нали?
Наистина...
Но с Цветето на скръбта...
Вижте.
Изчисти се.
Да.
С него си връщам изразходваната магия.
Може да се ползва още веднъж.
Ще ти го дам...
Хомура Акеми.
Пак ли тя?!
Или се срамуваш?
Ти я уби.
Плячката е твоя.
Разбирам.
Значи това е твоят отговор.
Не мога да я понасям!
Можеше да сме приятелки...
Явно тя не иска.
Къде съм...?
Как попаднах тук?
Защо въобще бих...
Спокойно. Всичко вече е наред.
Беше просто кошмар.
Всичко се нареди.
Да...
Не знам какво ще си пожелая
и още не мога да реша.
Но Мами изглежда толкова щастлива, когато спасява хора...
Ако и аз можех така да помагам на хората,
и аз щях да съм толкова щастлива!
Но не е лесен избор.
Аз също не мога да те принудя.
Забранено ми е да предлагам желания.
Не може ли просто да си пожелая да стана Магьосница?
Значи желаеш самата сила да си Магьосница?
Не е така...
Или може би е...
Аз не съм много умна, нямам и някакъв талант.
Затова бих се радвала, ако мога да съм като Мами.
Това би ми било достатъчно.
Ако станеш Магьосница, ще си много по-силна от Мами.
Но това зависи и от желанието, което ще поискаш да сбъдна.
Дори не мога да си представя какъв Душевен кристал ще създадеш.
Не съм виждал момиче с такъв потенциал като теб.
Какви ги говориш...
Не разбираш ли?
Въвличаш невинни хора в ужасна опасност.
Те бяха избрани от Куб-А.
Вече са част от това.
Искаш да ги превърнеш в Магьосници.
И това не ти харесва, нали?
Да. Не бива.
Особено Мадока Канаме.
Виждам, че и ти си разбрала.
Тя има огромен потенциал.
Няма да допусна тя да сключи пакт.
Нима те е страх, че ще е по-силна от теб? Много слабохарактерно от твоя страна.
Не възнамерявам да се бия с теб.
Тогава не се изпречвай на пътя ми.
Обещавам ти, че това е последният път, в който ти спестявам неприятностите.
Хайде, да тръгваме.
Не видя ли Камиджо?
Днес искал да е сам.
А толкова път бихме дотук...
Какво има?
Там... има нещо.
Цвете на скръбта!
Ще разцъфти!
Не! Точно тук ли?
Не бива!
Лабиринтът ще се отвори!
Онзи кошмарен свят...
Мадока, имаш ли телефона на Мами?
Не...
Сега какво...
Мадока, иди да доведеш Мами.
Аз ще го наглеждам.
Не!
Опасно е!
Още има време, докато Вещицата се появи,
но щом те погълне в Лабиринта, не можеш да избягаш!
А не знаем дали Мами ще дойде навреме.
Но щом Лабиринтът се отвори, Вещицата ще се скрие вътре.
Не мога да го допусна. Не и тук.
Ти върви, Мадока.
Аз ще остана със Саяка.
Мами може да ме намери.
Аз ще остана при Цветето със Саяка,
а когато дойде Мами, ще я упътя до Вещицата.
Благодаря ти, Куб-А.
Тръгвам! Ще я доведа възможно най-бързо!
Страх ли те е, Саяка?
Няма как да не ме е страх.
Ако си намислиш желание,
мога още тук и сега да те превърна в Магьосница.
В краен случай ще се наложи.
Но засега не.
Изборът е съдбовен...
Не мога да го направя необмислено.
Тук, нали?
Какво е положението, Куб-А?
Всичко още е наред.
Вещицата още не е разцъфтяла.
Саяка, добре ли си?
Нищо ми няма!
Даже ми е скучно.
Ако използваш силна магия, може да събудиш яйцето.
Затова не бързайте.
Просто се промъкнете.
Ясно.
Успяхме навреме...
Саяка пое неразумно голям риск.
Но в случая беше правилният избор.
Сега знаем, че Вещицата няма да избя...
Казах ти, че повече не искам да те виждам.
Този лов е мой.
Вие си вървете.
Не мисля.
Мики и Куб-А ни чакат.
Аз ще се погрижа за тях.
Нима мислиш, че ти имам доверие?
Глупачка...!
Сега не му е времето за...
Нямам намерение да те наранявам.
Но те съветвам да не се движиш.
Тази Вещица не е като другите!
Стой мирно и ще те пусна, щом приключа тук.
Да вървим, Канаме.
Добре...
Чакай!
Мами...
Да?
Много мислих за желанието си, но...
И реши ли?
Да.
Но сигурно е глупаво желание и само ще те ядосам...
Е, каква мечта ще сбъднеш?
Ами, никога не съм била особено умна,
нямам и някакъв талант, с който да се гордея.
Винаги ще съм си непохватна
и все ще трябва да товаря другите с проблемите си.
А не искам да съм толкова безполезна.
Но се появи ти.
И ми показа какво е да се бориш за щастието на другите.
И когато разбрах, че и аз мога да правя същото,
се зарадвах както никога досега.
Затова мисля, че всичките ми мечти ще се сбъднат, ако стана Магьосница.
Искам да съм полезна, да помагам и да се гордея от делата си.
Това е най-голямата ми мечта.
Ще е трудно.
Ще те боли.
Няма да имаш време за приятели и забавления.
Но ти толкова се стараеш и аз...
Възхищавам ти се!
А не бива.
Само се преструвам на смела.
Страх ме е, боли ме, но няма на кого да кажа.
Мога само да плача нощем.
Да си Магьосница не е приятна работа.
Но ти вече не си сама.
Да...
Нали...?
Наистина ли ще се биеш заедно с мен?
Наистина ли ще си до мен?
Да. Стига само да мога.
Виж ме само.
Какъв модел за подражание съм?
Ето че не съм толкова силна...
Мами...
Но не всеки ден сбъдваш мечтите си, затова си намисли нещо много хубаво.
Наистина е неповторима възможност, нали?
Пактът все пак е просто сделка. Трябва да имаш някаква облага.
Може да си пожелаеш да си богата или да имаш красив приятел.
Е, да...
Какво ще кажеш за това?
Ако след тази Вещица още не си решила,
ще помолим Куб-А за една пищна торта!
Торта?!
Да!
Най-голямата и вкусна торта!
Ще си направим парти
и ще отпразнуваме новото ни сътрудничество.
Не мога да стана Магьосница за една торта!
Тогава помисли какво друго искаш.
Мами!
Цветето се движи!
Ще разцъфти! Побързай!
Ясно.
Днес имаме повод и ще го приключа бързо.
Но...
yume wo kanaete
Най-сетне догоних мечтата си
hitori de sagashiteta hoshi no
в сиянието на звездния прах,
onaji hikari wo
който толкова дълго търсих сама.
kimi ga mitsumete iru dakede
Защото вече ти си до мен.
itsumono yoru ga yami ni somaru koro
И когато пак бягаме от нощта
hashiridaseru hazu
и нейната незнайна тъмнина,
hitori janai kokoro tachi no you ni
сърцата ни вече няма да са сами.
Вече от нищо не се страхувам.
Защото вече не съм сама!
Здравейте!
Тъкмо навреме!
Пази се. Идва!
Прощавай, но...
ще сложа край на твоето царство!
Само така!
Tiro Finale!
Довършващ удар!
О, не...
Бързо! Сключете пакт с мен!
Мадока! Саяка!
Намислете си желание! Бързо!
Няма нужда.
Аз ще се погрижа.
Бяхте на косъм от сигурна смърт.
Запомнете това добре.
Това е да си Магьосница.
Върни ѝ го...
Върни ѝ го! То...
То е на Мами!
Върни ѝ го! На Мами!
Да. То принадлежи на Магьосници.
Вие нямате право да го докосвате.
Макар детеродната възраст на жените да е научен факт,
тя е далеч от определящ фактор за благоприятната възраст за сключване на брак.
Тоест жените над трийсет действително имат шанс за щастие.
Затова тук ползваме сегашно, а не минало време...
Имам чувството, че не съм на мястото си.
Нищо в училище и вкъщи не се е променило, но...
Сякаш съм заобиколена от непознати.
Защото никой не знае.
Никой не знае за Вещиците... за Мами...
Знаем само ние и никой друг на света.
Сякаш живеем в изцяло различен свят.
Мадока, ти още ли искаш да си Магьосница?
Да, разбирам те.
Не мога да те виня.
Знам, че не е честно...
Нямам право да се отказвам, но...
Но не мога.
Само като си помисля за нея...
Не мога да дишам...
Страх ме е... Не искам...!
Куб-А... Какво ще се случи с града?
Кой ще пази хората от Вещиците?
Градът отдавна е територията на Мами.
Но скоро другите Магьосници ще разберат, че нея я няма.
И непременно ще дойдат на лов за Вещици.
Но те се интересуват само от Цветята на скръбта, нали?
Като онази, новата.
Да, Магьосници като Мами се срещат рядко.
Повечето търсят лична облага.
Но е разбираемо. Предвид работата им.
Тогава...
Но никой не може да ги съди.
Само Магьосниците, които споделят съдбата им, имат това право.
Да, разбирам ви.
Наистина е жалко, но не мога да ви принудя.
Затова сбогом.
Трябва да намеря момичета, които наистина искат да сключат пакт.
Съжалявам, Куб-А.
Аз също. Не биваше да ви замесвам.
Не се познавахме дълго, но ми беше приятно, Мадока.
Съжалявам...
Мами Томое
Съжалявам...
Толкова съм слаба...
Съжалявам...
Хомура...
Твърде много се обвиняваш.
Никой не може да те вини за нищо.
Аз не бих го допуснала.
Виждам, че си си спомнила думите ми.
Да...
Трябваше по-рано да те послушам...
Това не би спасило Мами Томое.
Но спаси теб.
И се радвам, че спасих поне теб.
Хомура...
Изглеждаш сякаш и ти отдавна си Магьосница.
В известен смисъл е така.
Сигурно не за пръв път виждаш някой да умира.
Да.
А колко пъти?
Отдавна спрях да броя.
Дали апартаментът на Мами просто ще си остане така?
Мами Томое няма никакви близки.
Ще мине време, докато осъзнаят, че е изчезнала.
И никой няма да разбере, че е умряла?
Няма как. Тя умря в Лабиринта и тялото ѝ изчезна заедно с него.
В нашия свят тя просто ще се води в неизвестност.
Това е краят на всяка Магьосница.
Това е ужасно...
Никой не разбра колко дълго се бореше за щастието на другите.
А сега никой не знае, че е мъртва...
Не мога да го понеса...
Такъв е пактът, който сключваш в името на силите си.
Ние не се борим за другите.
Борим се за собствените си желания.
Ако умрем и никой не разбере, ако светът ни забрави,
то вината е само наша.
Аз няма да забравя.
Никога няма да забравя Мами!
Никога...
Да.
Сигурна съм, че Мами Томое е искала само това.
Завиждам ѝ.
И теб, Хомура!
И теб никога няма да забравя!
Никога няма да забравя как ни спаси!
Хомура?
Прекалено добра си.
Помни.
Тази твоя добрина ще ти донесе само скръб.
Какво слушаш?
„Момичето с ленените коси“.
Дебюси значи?
Много красива композиция.
Не приличам на човек, който слуша класическа музика.
Хората се изненадват, че знам такива неща.
Така поне им правя добро впечатление...
Но ги знам заради теб.
Ако не беше ти, можеше никога да не узнам класическа музика.
Саяка...
Да?
Да ме измъчваш ли искаш?
Защо ме караш да слушам тази музика?
Още болка ли искаш да ми причиниш?
Но нали ти харесваше...
Вече не искам да я слушам!
Не искам да слушам музиката, която вече не мога да свиря!
Вече... Вече...
Не мога да я движа.
И болка вече не усещам.
За какво ми е такава ръка... - Всичко ще е наред.
Един ден пак ще свириш...
Само не се отказвай. Един ден ще...
Но ми казаха да се откажа.
Нямало никакъв шанс.
Никога вече няма да свиря.
Никой не можел да ми помогне.
Никога няма да мога да движа ръката си.
Само чудо, някаква магия може да ме спаси.
Именно.
На света има магия... Има чудеса!
Хомура изглежда като добър човек. Сякаш ми желае само добро.
Защо ли се е скарала с Мами?
Хитоми?
Хитоми!
Не си ли на уроци по...
Изглежда като онази жена...
Хитоми!
Хитоми, какво правиш?
О, Канаме. Здравей.
Какво ти се е случило?
Къде отиваш?
Къде ли...
На по-добро място.
Хитоми...
О, да! И ти трябва да дойдеш.
Да, да. Ще бъде вълшебно!
Какво да правя?
Струва ми се, че...
Трябва да извикам Хомура.
Но ѝнямам номера!
Да... Няма смисъл от мен...
Една фирма не можах да опазя...
На този свят...
няма място за такъв като мен...
Не!
Недейте!
Не се меси.
Това е свещен ритуал.
Но това е опасно!
Всички ще умрете!
Да.
Заедно ще отидем на един прекрасен нов свят!
Не виждаш ли колко е вълнуващо?
Тленното само ни пречи.
Канаме, скоро и ти ще разбереш...
Пусни ме!
Какво да сторя?
Не... Не!
Не...!
Помощ! Моля ви!
Може би това е моето наказание.
За това, че бях толкова слаба...
Че лъгах.
Да, заслужавам да страдам...
Саяка?!
Ти беше дотук!
Прощавай, малко прекалих...
Саяка...
Ти...
Е, ами... Промених си решението.
Спокойно!
Не видя ли колко добре се справих?
Но...
Ти...
Достатъчно закъсня.
Отдавна не съм била толкова добре!
Като нов човек съм.
Саяка... Не те ли е страх?
Ами, малко.
Но Вещицата от вчера беше нищо работа.
А като знам, че можеше да изгубя и теб...
Това много повече ме плаши.
И затова...
Може би съм по-самоуверена.
Или спокойна?
Знам, че съм горда от себе си.
Виж ме само!
Вече нямам търпение!
Митакихара вече има нов закрилник на правдата!
Аз, Магьосницата Саяка!
И не съжаляваш за нищо?
Ами... Ако съжалявам за нещо,
то е, че толкова дълго се колебах.
Така или иначе съм Магьосница, можеше да го направя по-рано.
Ако можех да помогна на Мами в онази битка,
тя може би нямаше да умре.
Аз...
Нали не си мислиш лоши неща?
Аз... трябваше...
На мен ми е лесно, защото вече не го мисля.
Всичко вече е зад гърба ми.
Имам чувството, че ми е било писано да стана Магьосница.
Саяка...
Най-сетне открих това, което винаги съм искала.
Онова, за което бих жертвала живота си.
И това ми дава сили.
Съжалявам само,
че не го видях по-рано.
Затова ти не се чувствай гузна.
Просто няма нужда ти да ставаш Магьосница.
Е, време е да тръгвам.
Заета ли си?
Може да се каже.
Значи още няма да те изпишат?
Не съм готов с рехабилитацията.
Трябва да свикна да ходя сам.
Пък и още не знаем защо ръката ми заздравя така внезапно.
Лекарите искат да се уверят, че всичко е наред.
А ти как се чувстваш?
Нещо боли ли те?
Не. Толкова ми е добре, че чак ме е страх.
Всичко преди това ми се струва като някакъв кошмар.
Понякога дори се чудя какво още правя тук.
Беше права, Саяка...
Чудо е.
Какво има?
Наговорих ти какви ли не неща.
И нямам оправдание за това.
О, просто го забрави.
Сега трябва само да си щастлив!
Не искам да те виждам такъв.
Да...
Но още не мога да свикна.
Е, съвсем разбираемо е.
Стана време.
Кьоске, искаш ли да излезем на глътка въздух?
Какво ще правим на покрива?
Ще видиш.
Какво...
Истинското празненство е след като те изпишат.
Но ръката ти вече е здрава и...
Това...
Заръча ми да я изхвърля...
Но сърце не ми даваше.
Аз...
Хайде, опитай.
Не се страхувай.
Мами...
Желанието ми се сбъдна.
Никога няма да съжаля за избора си.
Защото никога не съм била по-щастлива!
Значи това е новата Магьосница в града?
Наистина ли ще я нападнеш?
Разбира се.
Изглежда лесна.
Или какво?
Да не би да имаш нещо против?
Не си предвидила всичко.
В града има още една Магьосница.
И коя е тя?
И аз не съм особено сигурен.
Как така?
Нали с теб е сключила пакт, че да стане Магьосница?
Може да се каже. Но все пак не е така.
Тя е необикновена.
Не знам кога може да нападне.
Още по-добре!
Тъкмо ми ставаше скучно.
Време е за нещо интересно.
Притесняваш ли се?
Малко.
Все пак една грешка може да ми струва живота.
Мадока?
Саяка... Ти...
Да! Време е за лов на Вещици.
Това е моят дълг като закрилник на правдата!
Ще се справиш ли сама?
Разбира се.
Мами също беше сама.
Неин чирак съм и ѝ го дължа.
Аз... знам, че не мога да ти помогна
и сигурно само ще ти преча...
Но...
Дори да е за малко,
ако нямаш против,
ще ме вземеш ли със себе си?
Знаеш, че няма нужда.
Съжалявам...
Само ти досаждам. Не трябваше да те моля...
Не, всъщност се радвам, че попита!
Личи ми, нали?
Че цялата треперя...
Не мога да се успокоя.
Срам ме е...
Вече съм истинска Магьосница,
а ме е страх да остана сама.
Саяка...
Няма да ми пречиш. Тъкмо обратното.
Ще съм по-спокойна, като знам, че си до мен.
Нищо няма да ми се опре!
Аз...
Обещавам да те пазя.
Затова не се тревожи и просто ела!
Ще е както преди!
Добре.
Тук е.
Самата Вещица обаче не е в Лабиринта.
Дано се справя.
Все пак още съм неопитна.
Пази си гърба.
Знам.
Това ли е тя?
Ще избяга!
Спокойно!
Я чакайте.
Какво си мислите, че правите?
Ще избяга!
Не виждаш ли, че не е Вещица, а слуга?
От него няма да вземеш Цвете.
Но...
Ако не го убием, някой може да пострада!
Слушаш ли ме? Нека първо изяде трима-четирима, за да стане Вещица.
Така ще обереш Цветето на скръбта.
За какво ти е да го убиваш сега?
Какво...?
И просто да стоя и да гледам как убива хора?!
Трябват ни само Цветя на скръбта, за да разполагаме със силите си.
Нали това е смисълът от пакта с Куб-А.
Ти нищо не си разбрала, хлапе.
В училище не са ли ви учили за хранителната верига?
Вещиците ядат слаби хора.
А ние ядем Вещици.
Такъв е естественият ред на нещата.
Слабите стават плячка на силните.
О, не...
Ти...
Само не ми казвай,
че наистина мислиш, че си тук, за да спасяваш хората.
Нали не си продала мечтата си за такава небивалица?
И какво, ако съм?!
Съветвам те да се откажеш.
Идваш тук, сякаш всичко е някаква игра.
Не мога да те понасям.
Саяка!
Колко си жалка.
Иди се успокой.
Интересно...
Не очаквах да се събудиш въобще.
Саяка, добре ли си?
Тя сключи пакт с желание за оздравяване. Затова сега се възстановява толкова бързо.
Ти... за коя се мислиш?
Заради такива като теб Мами е...
Дразниш ме.
Много ме дразниш.
Имай уважение към по-опитните от теб.
И си знай мястото!
Мълчи!
Защо бягаш, малката?
Саяка...!
Мадока, не се приближавай!
С добро не се разбираш.
С лошо - още по-малко.
Най-добре просто да те убия!
Няма да изгубя...
Не и от теб!
Защо...?
Защо се бият? Тя не е Вещица...
Защо се бият, вместо да си помагат?
Това е тяхна воля.
И двете не искат да се предадат.
Моля те, Куб-А, спри ги!
Не бива да се бият!
Аз не мога да ги спра.
Но...
Можеш да ги спреш, ако наистина настояваш. Стига само да поискаш.
Само една Магьосница може да застане между тях.
А ти имаш потенциала.
Стига само да поискаш.
Да...
Мога да сключа пакт...
Всичко свърши.
Аз...
Няма нужда.
Хомура?
Ти...!
Какво си мислиш, че правиш?!
Ясно. Значи ти си въпросната Магьосница.
Що за магия си усвоила?
Махни се от пътя ми!
Саяка!
Тя е добре. Просто е в безсъзнание.
Коя си ти?
На чия страна си?
На страната на логиката.
И ненавиждам ненужни битки.
А ти?
Кьоко Сакура.
Познавам ли те отнякъде?
Може би. Кой знае?
Още не знам нищо за теб.
Затова ще си вървя.
Умен ход.
Ти ни спаси...
Колко пъти трябва да те предупредя?
Толкова ли си глупава?
Време е да спреш да се месиш в това.
Достатъчно пъти повторих.
Но аз...
А ако продължиш да упорстваш, ще взема други мерки.
Хомура... Защо?
Няма съмнение, че е намислила нещо.
Трябва да внимаваме повече от всякога.
Е, какво искаш сега?
Искам да ти поверя този град.
И откъде такава щедрост?
Хора като теб са най-подходящи за Магьосници.
Не и Саяка Мики.
Е, същото възнамерявах да направя.
Ами онази Саяка? Със сигурност ще иска реванш.
Не искам повече такива проблеми.
Ти не се меси.
Аз ще се оправя.
Е, не ми каза най-същественото.
Коя си ти?
И какво печелиш от всичко това?
След две седмици ще дойде Валпургиевата нощ.
Откъде знаеш?
Не мога да ти кажа.
Ако я победим,
ще оставя този град изцяло в твои ръце.
Валпургиевата нощ значи?
Да, сама не можеш да я победиш, но с мен поне имаш шанс.
Искаш ли?
Добре дошла.
В хладилника има малко картофена салата.
Toмo
Добре дошла.
В хладилника има малко картофена салата.
Toмo
Не можеш да заспиш? - Да... Може ли да поговорим?
Една приятелка... е в лошо положение.
Винаги се старае много, но нещата само се влошават...
Така е.
Добрите намерения и положените усилия не се отплащат често.
Тогава какво да сторя?
В такъв случай никой не може да ѝ помогне, само тя самата.
Но въпреки това искаш да ѝ помогнеш, нали?
Да.
Тогава сгреши вместо нея.
Да сгреша ли?
Понякога лъжем, понякога бягаме от опасността,
но след време осъзнаваме, че именно това е трябвало да направим.
Ако наистина приятелката ти не я чака нищо добро,
по-добре поне да не се мъчи дълго.
Но дали така ще разбере, че го правя за нейно добро?
Може би. Но обикновено не. Поне не веднага.
Но сама казваш, че не я чака нищо хубаво.
Не е ли по-добре да ти се разсърди, отколкото просто да я оставиш сама?
Мадока... Такова добро момиче си станала.
Никога не лъжеш, не правиш лоши неща.
Все се стараеш да постъпиш правилно.
Детството е вече зад гърба ти.
Затова по-добре да се научиш да грешиш, преди да си пораснала.
Да греша ли?
Раните зарастват по-бързо, докато си млада.
Ако сега се научиш да падаш, после няма да боли толкова.
Като станеш голяма,
последствията от грешките ти са големи.
Поемаш повече отговорност и вече не можеш да си позволиш грешни ходове.
Но това не е ли много тъжно? - О, ние, големите, постоянно сме тъжни.
Затова ни е позволено да пием.
Искам да порасна и да ти правя компания!
Тогава пораствай бързо.
Но е хубаво само като си тъжна.
О, ако търсите Камиджо, вчера го изписаха.
Рехабилитацията му вървеше добре
и решиха да го пуснат по-рано.
Камиджо
Дойде чак дотук, а няма дори да влезеш при него?
Ти...
Идваш при момчето, нали?
За него сключи пакт с Куб-А.
Представяш ли си!
Да похабиш такава възможност за подобна глупост...
Ти какво знаеш?!
Определено повече от теб!
Желанието е предназначено за самата теб, не за друг.
Така няма да му помогнеш.
Мами Томое не можа ли поне на това да те научи?
Можеше много по-лесно да го накараш да се влюби в теб.
Та ти си Магьосница...
Какво?
Влез вътре и счупи всичките му крайници така, че никога вече да не ги помръдне.
Така винаги ще се нуждае от теб.
И вече ще е само твой.
Тяло, душа, целият...
Ако не смееш, нямам против да го направя вместо теб.
Нали трябва да се подкрепяме.
Пък и ще е по-лесно...
Никога...
Никога няма да ти го простя.
Тук слагам край!
Хайде, тогава.
Да идем на по-подходящо място.
Приятелката ти се старае твърде много. Някой друг трябва да сгреши вместо нея.
Но как бих могла...
Мадока...
Мадока!
Бързо! Саяка е в опасност!
Ела с мен!
Тук сме насаме.
Да те видя какво можеш!
Чакай! Саяка!
Мадока...!
Не се меси! По-добре си върви.
Моля те, недей! Не бива!
Приятелите ти са също толкова досадни, колкото теб.
А ти какви приятели имаш?
Разбрахме се да оставиш Саяка Мики на мира.
Ти нямаше да се оправиш с нея.
Пък и тя си го изпроси...
Тогава аз ще се погрижа. Ти не се меси.
Давам ти пет минути. - Нямам нужда от повече.
Не ме подценявайте!
Саяка!
Извинявай!
Мадока! Какво правиш?!
Не мога да те...
Саяка?
Не трябваше да го правиш, Мадока.
Не е хубаво така да захвърляш приятелите си.
Какво...
Какво?!
Недей!
Какво направи?!
Та тя е мъртва!
Саяка?
Кажи нещо, Саяка...
Събуди се, моля те!
Хайде... Какво ти стана?
Моля те, не... Саяка!
Какво става тук?!
Хей!
Можете да напускате тялото си най-много на сто метра далечина.
Какви сто метра? Какви ги говориш?!
Какво значи това?!
Обикновено Кристалът е винаги с вас и рядко се случват такива неща.
Какви ги говориш, Куб-А?!
Помогни ѝ!
Не я оставяй да умре...!
Мадока, това не е Саяка. Това просто едно тяло.
Ти току-що изхвърли Саяка.
Какво...?!
Нали не мислите, че крехките ви тела ви помагат срещу Вещиците?
Вие сте толкова силни заради магията. Телата ви са просто уред.
Вие сте само една душа.
И за по-голяма сигурност и удобство слагаме душите ви в този контейнер.
А пък пактът ни се състои в това
да взема душите ви и да ги превърна в Душевни кристали.
Негодник... Какво си направил?!
Кой ти даде правото?!
Превърнал си ни в някакви зомбита!
Нима не е по-удобно така?
Дори да изтръгнат сърцето ви и да умрете,
можете просто да се поправите с магия!
И докато имате Кристал, сте на практика неуязвими!
Иначе как ще поправите тялото си, когато ви боли?
Това е ужасно...
Не мога да го понеса!
Вие, човеците, все реагирате така.
Не можете да понесете простата истина, щом ви я кажа.
Така и не ви разбрах.
Защо е толкова важно къде е душата ви?
Какво?
Какво стана?
Клас, стани.
Клас, мирно.
Хомура... Ти знаеше ли?
Защо не ни каза?
Опитвала съм.
Никой никога не ми вярва.
Защо Куб-А ни причинява нещо толкова ужасно?
Той не го счита за жестоко.
Човешките ценности са непонятни за него.
За него това е просто цената на чудесата, които прави.
Що за цена е това?!
Да ѝ стори такова нещо...
А тя искаше само да излекува момчето, което обича...
Да, и това си остава чудо.
Невъзможното стана възможно.
Дори цял живот да се бе грижила за него,
момчето никога нямаше да свири отново.
Едно чудо струва много повече от един човешки живот.
Това е сделката, която сключваме.
И Саяка няма ли да се оправи?
Не ѝ трябват Цветя на скръбта, ако не ползва магия, нали?
Няма нужда да се бие с Вещици, нали?
С всеки свой дъх тя бавно изчерпва магията си.
И някой ден ще ѝ потрябва Цвете на скръбта.
Ще трябва да убие Вещица.
Съветвам те да забравиш за Саяка Мики.
Но тя спаси живота ми...
Ако не беше станала Магьосница,
и аз, и Хитоми щяхме да сме мъртви.
Дължиш ѝ благодарност, не живота си.
Ти не можеш да спасиш Саяка Мики.
Колкото и да ѝ се отплащаш, няма да изчистиш съвестта си.
Хомура, защо винаги си толкова студена?
Може би...
Защото аз също вече не съм човек.
Ти ни излъга.
От самото начало ви казах, че искам да станете Магьосници.
Просто не обясних подробностите около процеса.
Защо не ни каза?!
Не сте ме питали.
Не видях нужда да ви кажа.
Всъщност Мами така и не разбра.
В тази форма душите ви са на по-безопасно място.
И така по-лесно можете да се биете с Вещиците.
Никой не те е молил да го правиш!
Явно не разбираш какво е една битка.
Това е болката, която трябва да усещаш.
Така си напълно безпомощна.
И в битката с Кьоко издържа, защото не усещаше истинската болка.
Защото нямаше пряка връзка между душата и тялото ти.
Само и единствено затова оцеля тази битка.
С времето ще свикнеш и дори няма да усещаш болката.
Защо...? Защо ни го причиняваш?
Нима не поиска да сбъдна желанието ти, преди да приемеш тази съдба?
Нима не сбъднах това желание?
Аз не съм човек...
Как ще погледна Кьоске в очите?
Докога ще се въсиш?
Ще излезеш ли за малко?
Искам да поговорим.
Защо ме доведе тук?
Разговорът ще е дълъг.
Искаш ли?
Видя ли те още веднъж да хвърляш храна, ще те убия.
Това е църквата на татко.
Той беше добър и честен човек.
От онези, дето плачат за чуждото нещастие
и все търсят начин да помогнат.
Все опяваше...
Че за да спасим новото поколение, ни трябва нова вяра.
Затова един ден започна да проповядва неща, които ги няма в Библията.
Разбира се, хората спряха да идват на литургиите.
Не след дълго го изгониха от църквата
и вече нямаше кой да го слуша.
Но е разбираемо.
Отстрани изглеждаше като религиозен фанатик.
Макар да беше прав,
макар да казваше самата истина,
за света той бе поредният лунатик.
Вече и храна нямаше на масата.
Не можех да разбера.
Та той не казваше нищо лошо.
Просто неща, които хората не бяха свикнали да чуват.
Ако го бяха изслушали поне за малко,
щяха да разберат, че е прав.
Но никой не го чу.
Ядосах се.
Не можех да го приема.
Трябваше да му дадат шанс.
Да опитат да го разберат.
Затова помолих Куб-А...
Да накара всички да се вслушат в думите му.
На следващия ден църквата беше пълна.
Всеки ден идваха още и още хора, за да чуят баща ми.
А аз бях щастлива с новата си длъжност.
Татко отваряше очите на хората, но все някой трябваше да убива и Вещиците.
Заблудих се, че това е моят дълг и се отдадох изцяло на работата.
Представях си как двамата с татко спасяваме целия свят.
Но един ден татко разбра, че съм Магьосница.
Разбра, че хората го слушат само заради магията,
изгуби надежда във вярата си и полудя.
Нарече ме вещица, която си играе със сърцата на хората.
Каква ирония...
Ден и нощ убивах истински Вещици.
Татко съвсем се побърка.
Не беше красива гледка.
Алкохолът също не му помогна...
Накрая уби цялото семейство, а после и себе си.
И аз останах сама.
Желанието ми погуби цялото ми семейство.
Тогава се заклех никога повече да не ползвам магия, за да помагам на другите.
Да използвам силите си само и единствено за себе си.
Чудесата не са безплатни.
Ако пожелаеш щастие, също толкова скръб ще те връхлети.
Така светът запазва своето равновесие и ги приравнява до нула.
Защо ми казваш всичко това?
За да се осъзнаеш и да се възползваш от способностите си.
Вече си ги платила.
Ти да видиш.
Нали мислиш само за себе си?
Как така се трогна за мен?
Допускаш същата грешка като мен.
И това няма да ти донесе нищо хубаво.
А вече си плати за грешките.
Сега е време да помислиш за себе си.
Като теб?
Да.
Аз вече се осъзнах, но ти още не разбираш.
Не мога да те гледам така.
Останала съм с грешно впечатление от теб.
Прощавай.
Но не съжалявам, че съм пожелала добро на друг.
Не искам да се отмятам от това желание.
Затова няма да съжалявам за нищо.
Но защо...?
Всъщност не мисля, че съм платила висока цена.
И знам, че мога да използвам тази магия за толкова прекрасни неща.
И това ми напомня...
Тези ябълки...
Откъде ги взе?
С какви пари ги плати?
Не можеш да отговориш, нали?
Затова не искам от ябълките ти.
Глупачка!
Ние се бием с Вещици!
Светът ни е задължен!
Ще се бия така, както аз знам.
Ако мислиш, че така те застрашавам, пак можеш да опиташ да ме убиеш.
Но няма да изгубя.
Няма и да те виня.
Саяка! Добро утро.
Добро утро, Саяка.
И на вас...
Къде беше вчера?
Не ми беше добре...
Саяка...
Спокойно, всичко е наред.
Не се тревожи за мен.
Е, време ни е да се...
О, кога са изписали Камиджо?
Камиджо, добре ли си?
Да. Трябва да се движа. Не мога само да си стоя вкъщи.
Искам до другата седмица да съм оставил патериците.
Така се радвам за Камиджо.
Да...
Иди да го поздравиш.
Още не си го виждала, нали?
Няма нужда...
И... за какво искаше да говорим?
За любов.
Има нещо, което не съм казвала нито на теб, нито на Мадока.
От много отдавна аз...
... съм влюбена в Кьоске Камиджо.
Така ли...
Не съм и предполагала...
Този Кьоске е такъв магнит за момичета.
С него се познавате от малки, нали, Саяка?
Ами, да... Познаваме сме...
Само се познавате значи?
Реших вече да не се самозалъгвам.
А ти?
Саяка, имаш ли смелостта да признаеш чувствата си?
За какво говориш...?
Ти си моя скъпа приятелка.
Затова не искам да ти го открадна.
Виждам как го гледаш и ти се възхищавам.
Затова искам ти първа да се опиташ.
Хитоми...
Ще призная на Камиджо утре след училище.
Имаш цял ден на разположение.
Помисли как ще си най-щастлива.
И реши дали ще признаеш чувствата си на Камиджо.
Аз...
Мадока...
Може ли да дойда с теб?
Не искам да си сама и...
Ти... защо...
Защо си толкова добра?
Не съм го заслужила...
Не е вярно.
Днес за малко да съжаля за избора си.
За миг съжалих, че спасих Хитоми...
Какъв закрилник съм аз?
Мами би била толкова разочарована.
Хитоми ще ми вземе Кьоске...
И нищо не мога да сторя...
Защото вече съм мъртва.
Едно зомби.
Никога не би докоснал чудовище като мен!
Никога не би ме целунал...
Благодаря ти...
И извинявай.
Саяка...
Вече съм добре.
Олекна ми.
Хайде, да вървим.
Вещиците ни чакат!
Да.
Изненадващо спокойна те намирам.
Намерила си е Вещица, вместо слуга.
Ще вземе Цвете на скръбта.
Послушала ме е.
И ще ѝ отстъпиш плячката?
Защо толкова се бави?
Саяка!
Не мога да те гледам такава!
Просто се отдръпни.
Ще ти покажа как се прави!
Хей...!
Махни се от пътя ми.
И сама мога.
Саяка!
Не... Ти...!
Наистина!
Вече свикнах и...
Въобще не усещам болката!
Толкова е лесно веднъж щом свикнеш.
Така никога няма да изгубя.
Давам ти го.
Нали все си търсиш.
Ти...
Не искам да съм ти длъжна.
Сега сме квит.
Хайде, да се прибираме, Мадока.
Саяка...
А, извинявай...
Малко се изморих...
Саяка...
Не можеш да се биеш така...
Казваш, че не те боли, но лъжеш.
Боли ме само като те гледам.
Не бива да се нараняваш само защото не го усещаш.
А какво да правя, ако не се бия?
Знаеш, че друго не мога.
Дори да печелиш битките си,
това не значи, че ще си щастлива.
Какво ти щастие?
Къде си виждала щастливо чудовище?
Саяка...
Аз мога само да убивам Вещици.
Нищо друго на света няма смисъл.
Аз съм само жив труп. Преструвам се на жива.
Кой може да направи един труп щастлив?
Мисли, като говориш...
Аз искам някак да те направя щастлива...
Тогава иди ти да се биеш.
Щом искаш да съм щастлива,
изпитай същото, което аз изпитах.
Не можеш, нали?
Разбира се, че не.
Няма да станеш чудовище заради една гузна съвест, нали?!
Гузна съвест? Не...
Можеш да сториш толкова много, а не го правиш.
И аз страдам вместо теб!
Не смей да се правиш, че ти пука!
Саяка...
Не върви след мен.
Хомура
Акеми
Валпургиевата нощ ще се спусне тук.
Откъде знаеш?
Статистика.
Статистика?
Не съм чувала някога Валпургиевата нощ да е идвала в този град.
Как тогава откри дори точното място?
Виж, няма нужда да ми разказваш всичко,
но така как очакваш да ти имам доверие?
Аз също искам да разбера.
Хомура Акеми.
Как смееш да идваш тук?!
О, нима се оказах неканен гост?
А дойдох само с добри намерения.
Саяка Мики се развива по-бързо от очакваното.
Тя започна да проклина света не само с магия, но и със собствените си сили.
И чия е вината за това?!
Валпургиевата нощ идва, а Саяка Мики може само допълнително да ви натовари.
Бъдете нащрек.
Това пък какво трябва да значи?
Попитай нея.
Предполагам, знаеш за какво говоря, Хомура Акеми.
Както предполагах.
Много интересно... Откъде си разбрала тези неща?
Да не би...
Изслушах каквото имаше да казваш.
Сега си върви.
Просто ще го оставиш да си иде? - Нищо няма да постигнем, като го убием.
Е, той за какво говореше? Какво ще стане със Саяка Мики?
Душевният ѝ кристал е станал твърде опетнен.
Ако не го пречисти бързо, няма да можем да я спасим.
Хомура
Акеми
Но, Шидзуки...
Не знаех, че живееш в същата посока.
Не съм те виждал да се прибираш оттук.
Да.
Всъщност живея в точно обратната посока.
Тогава защо тръгна насам?
Защото, Камиджо...
Имам нещо да ти кажа.
Не ѝ се връзвай на тая...
Виж, че само пари са ѝ в главата.
Аха... Жените нямат капка мозък.
Дадеш им малко и те сватба ще вдигнат.
Ама обича ли те...
А са толкова досадни, като ги зарежеш.
На теб обаче никога не ти е трудно.
Трябва да се уча от теб.
Ще ми разкажеш ли за въпросната жена?
Какво?
Жената, която обсъждате.
Разкажи ми за нея.
На колко си ти? Навън е опасно по това време.
Тя сигурно те обича и иска само да си щастлив.
Но ти знаеш това, нали?
И въпреки това я обиждаш. Веднъж не си ѝ благодарил.
И ще я изоставиш, щом спре да ти угажда.
Каква е тази? Познаваш ли я?
Не...
Мислиш ли, че светът заслужава да бъде спасен?
За какво се борих досега?
Кажи ми.
Чуваш ли ме? Кажи ми.
Иначе...
Саяка... Къде си?
И ти ли си ми сърдита?
Ако ти се разсърдя, ще ми върнеш ли Саяка?
Не мога. Това не е по силите ми.
Веднъж ми каза, че мога да съм много силна, ако стана Магьосница.
Наистина ли е така?
Много силна е меко казано.
Би била невъобразимо могъща.
Навярно най-могъщата на този свят.
Ако бях сключила пакт с теб, Саяка щеше ли да стане Магьосница?
Саяка имаше желание.
Ти не беше причината за избора ѝ.
Но защо аз?
Аз също не зная.
Твоят потенциал преодолява всякакви закономерности и вероятности.
Ако осъществиш силите си,
би могла да претвориш самата тъкан на времепространството.
Колкото до причината да притежаваш такава невъзможна сила...
Нямам и най-бегла представа.
Винаги съм смятала, че не съм нищо необикновено.
Че животът ми ще протече по между другото
и че никога няма да съм от полза на когото и да било.
Мадока, стига да го пожелаеш,
можеш да станеш бог на този свят.
Тогава бих ли могла да правя неща, които дори ти не можеш?
Като какво?
Ще мога ли да направя Саяка отново човек?
Нищо по-лесно от това.
Но ще си струва ли да продадеш душата си?
Щом е за Саяка...
Да.
Направи ме Магьо...
Какво направи...
Защо го уби?!
Ти...
Защо винаги се жертваш за другите?
Наричаш се безполезна и непотребна...
Не можеш да живееш така!
Помисли за хората, които те обичат!
Разбери вече!
Как ще понеса да те изгубя?!
Защо не разбираш...
Какво ще стане с тези, които те обичат и пазят?
Хомура...
Защо това...
Защо това ми е познато? Били ли сме тук и преди?
Ние...
Съжалявам.
Трябва да намеря Саяка.
Чакай...
Саяка Мики вече е...
Съжалявам!
Чакай.
Чакай!
Мадока!
Знаеш, че нямаше смисъл да го правиш.
Наистина си упорита.
Винаги мога да си взема ново тяло, но нужно ли е да прибягвам до това?
Загуба на време е.
За втори път ме убиваш.
Но пък най-после разбрах магията ти.
Овладяла си Времемагия, нали?
Както предполагах.
Но си я усъвършенствала. Не си от тази времева линия, нали?
Знам какво си и каква е целта ти.
Разбирам.
Значи затова се опитваш да ми попречиш.
Толкова ли искаш да промениш съдбата на Мадока Канаме?
Да.
Няма да я оставя в твои ръце, Куб-А.
Или по-скоро...
Инкубатор.
Най-после те открих...
Докога ще се мусиш и инатиш?
Съжалявам, че те тревожа.
Какво пък те прихвана сега?
Вече нищо не ме интересува.
Не помня дори какво толкова исках да защитя.
И вече нищо няма смисъл.
Хей...
Щастие и скръб се приравняват до нула.
Нали така ми каза?
Но сега най-сетне го разбрах.
Да, спасявах ли, спасявах.
А сърцето ми се пълнеше с гняв и презрение.
Накрая нараних и най-близкия си човек.
Саяка! Не ми казвай, че...
Пожелаеш ли щастие за един,
на мига проклинаш друг с нещастие.
Това е то да си Магьосница.
Бях толкова... толкова глупава.
Саяка!
Тук често наричат красивите момичета магьосници.
Колко удобно, че и вас нарекох така,
щом един ден всички ще станете Вещици.
Някой ден любовта, горяща в твоите очи,
itsuka kimi ga hitomi ni tomosu ai no hikari ga
いつか君が瞳に灯す愛の光が
ще прекоси времето,
toki wo koete
時を超えて
ще съкруши света в неговия унес,
horobi issogu sekai no yume wo
滅び急ぐ世界の夢を
понесъл се към неизбежната гибел.
tashika ni hitotsu kowasu darou
確かに一つ壊すのだろう
Преглътни всяко колебание
tamerai wo nomihoshite
躊躇いを飲み干して
и кажи - какво желаеш?
kimi ga nozomu mono wa nani
君が望むモノは何
Нима мислиш, че с това себично невежество
konna yokubukai akogare no yukue ni
こんな欲深い憧れの行方に
ще достигнеш мечтаното утро?
hakanai ashita wa aru no
儚い明日はあるの
Като малка сънувах сън.
kodomo no koro yume ni miteta
子供の頃夢に見てた
Беше някаква древна магия,
inishie no mahou no you ni
古の魔法のように
с която можех да разкъсам мрака,
yami sae kudaku chikara de
闇さえ砕く力で
да видя отново твоята усмивка.
hohoemu kimi ni aitai
微笑む君に会いたい
Сега в ръцете си държа
obieru kono te no naka ni wa
怯えるこの手の中には
смелостта на откъснатите цветя.
taorareta hana no yuuki
手折られた花の勇気
Само на чувствата си мога да разчитам,
omoi dake ga tayoru subete
想いだけが頼る全て
за да пробудя светлината
hikari wo yobisamasu
光を呼び覚ます
с желание.
negai
願い
Някой ден ти също ще желаеш велика сила,
itsuka kimi mo dareka no tame ni
いつか君も誰かの為に
за да спасиш някого другиго.
tsuyoi chikara wo nozomu no darou
強い力を望むのだろう
Непознати думи ще се раждат из устните ти
ai ga mune wo toraeta yoru ni
愛が胸を捉えた夜に
и в нощта любов ще сковава твоята душа.
michi no kotoba ga umarete kuru
未知の言葉が生まれて来る
Стига да мога да вървя напред,
mayowazu ni yukeru nara
迷わずに行けるなら
ще захвърля и сърцето, и душата си.
kokoro ga kudakete mo ii wa
心が砕けてもいいわ
Защото нужно ми е заклинание,
itsumo me no mae no kanashimi ni
いつも目の前の哀しみに
с което да разкъсам вечната спътница, скръбта.
tachimukau tame no jumon ga hoshii
立ち向かう為の呪文が欲しい
Ти си сънят, спомен за миналото,
kimi wa mada yume miru kioku
君はまだ夢見る記憶
а аз - безсънното утро.
watashi wa nemuranai ashita
私は眠らない明日
И за чудото на нашата среща
futari ga deau kiseki wo
二人が出会う奇跡を
ще вървя напред, без да се обръщам.
kachitoru tame ni susumuwa
勝ち取る為に進むわ
Сега в ръцете си държа
obieru kono te no naka ni wa
怯えるこの手の中には
острие от откъснати цветя.
taorareta hana no yaiba
手折られた花の刃
Само за чувствата си мога да живея,
omoi dake ga ikiru subete
想いだけが生きる全て
за да запечатам в сърцето си
kokoro ni furikazasu
心に振りかざす
това желание.
negai
願い
Помня любимата книга за страната на чудесата.
torawareta taiyou no kagayaku
囚われた太陽の輝く
Прелиствах страниците под сиянието на слънца в кафез.
fushigi no kuni no hon ga suki datta koro
不思議の国の本が好きだった頃
Как вярвах на приказките,
negai wa kitto kanau to
願いはきっと叶うと
в които желанията се сбъдваха.
oshieru otogibanashi wo shinjita
教えるお伽噺を信じた
В бездната между сянка и светлина.
hikari to kage no naka
光と影の中
Безмълвно и диво цъфтеше една древна магия.
shizuka ni saki midarete ita
静かに咲き乱れていた
inishie no mahou yasashiku
古の魔法優しく
Нашепваше как в ръцете ми
sekai wo kaeru chikara ga
世界を変える力が
е силата да претворя света.
sono te ni aru to sasayaku
その手にあると囁く
Е, нека заспим един вечен сън
owaranai yume wo miyou
終わらない夢を見よう
за дните, в които бяхме заедно.
kimi to yuku toki no naka de
君と行く時の中で
Само за чувствата си сега живея,
omoi dake ga ikiru subete
想いだけが生きる全て
за да творя нов живот
inochi wo tsukuru no wa
命を作るのは
с желание.
negai
願い